Почивка.
Стой!
Почивка!
Защо си тук?
Беше ми заповядано да се явя при вас през почивката.
О, да.
Бях забравил.
Можел си да ме убиеш както съм спял.
Ти си обречен човек. Защо не го направи?
Не съм готов да умра.
Какво мислиш, че ще те спаси?
Богът на моите предци.
Твоят Бог те е забравил.
Той няма по-голяма сила от образите, на които се моля аз.
Моите богове няма да ми помогнат. И твоят Бог няма да ти помогне.
Но аз мога.
Интересува ли те това, 41?
Виждам, че те интересува.
Аз съм воин по професия и в свободното си време
намирам удоволствие в това да обучавам воини.
Притежавам някои от най-добрите гладиатори в Рим
Искаш ли да станеш един от тях?
За да умра като ваш роб?
По-добре това, отколкото да живееш във вериги тук.
Това няма да продължи вечно.
Няма ли?
Какво ще направиш, ако избягаш?
Майка ми и сестра ми бяха обвинени с мен,
въпреки че бяха невинни. Няма да намеря покой...
Не ми казвай, че и ти си невинен.
-Ще се промени ли нещо? -Не.
Обмисли предложението ми. Няма да можеш да избягаш, ако победим.
Ако загубим, ще потънеш с кораба, окован за греблото си.
Не мога да повярвам, че Бог ме е оставил жив досега,
за да умра, окован за гребло.
Много е упорита тази твоя вяра,
вярваш, че в съществуването има някаква висша цел.
Един разумен човек отдавна би се отказал от това.
Като вас.
Защо се отказахте?
Връщай се при греблото си, 41-ви.
Врагът е забелязан, консуле.
Съобщете на флотилията. Пригответе се за битка.
Всички стражи да заемат позиции
-Готови за зареждане. -Бъдете готови за стрелба.
По-живо!
Побързайте със смолата. Вземете още амуниции.
Вдигнете греблата!
Спуснете гребла!
Оковете гребците!
Пазач.
Освободи 41-ви.
Не! Не искам да умра!
Не искам да умра!
41-ви, защо той направи това?
Не знам.
Преди време един друг човек ми помогна.
И тогава не знаех защо.
Нормална скорост!
Номер едно, пали.
Огън.
Огън!
Чакайте команда за изтегляне.
Вдигни греблата! Изправи!
Изтегляме се!
Кормчия, надясно.
Удължи греблата!
Огън!
-Внимавай! -Огън!
Кормчия, таран! Предай заповедта долу!
Скорост за таран!
Една галера се насочва към нас, консуле.
Ще ни ударят! Ще ни ударят!
Защо ме спаси?
Защо ме освободихте от веригата?
Как се казваш, 41-ви?
Джуда Бен-Хур.
Джуда Бен-Хур,
остави ме да умра.
Ще ви държим жив, за да служите на този кораб.
Гребете добре и ще живеете.
Платното квадратно ли е?
Не мога да кажа.
И за двама ни ще е по-добре да е вражески.
За мен смърт.
За теб свобода.
Римски е.
Към задната част!
Добре дошли, консуле. Вече бяхме изгубили надежда.
Вода.
Целия флот ли загубихме?
Пет галери.
-А битката? -Битката беше спечелена.
Победата е ваша.
-Победили сме? -Напълно.
В желанието Си да те спаси,
твоят Бог спаси също и римската флота.
Да живее Арий!
Изправете греблата!
Изчисти морето от голяма опасност, Куинтус Арий.
Този жезъл на победата е извоюван с достойнство.
Кой е човекът, който язди до теб?
Човекът, който ме спаси, за да се върна и да ви служа.
Само това ли знаеш за него?
Не. Бил е обвинен в нападение над губернатора на Юдея.
Но е бил невинен.
Ако не е, има някакво странно непостоянство в действията му,
опитва се да убие губернатора ми, а спасява живота на моя консул.
Ела утре. Ще говорим за това.
Имаме всички сведения за този човек,
ползвал се е с известна почит в страната си.
Атаката му срещу губернатора е атака срещу Сената и Рим.
Аз съм убеден, че не е имало такава атака.
Позволи ни да продължим, консуле.
Позволи ни да сме щедри.
Като награда за теб и твоята велика победа,
няма да го връщаме обратно. Даваме ти го като твой роб.
Такава е волята на Сената
и на римския народ.
Не преди дълго, аз се върнах в Рим
с един млад човек, който бе спасил живота ми.
Познавате го като най-добрият водач на колесници в Рим.
Пет пъти води конете ми към победата.
Познавам го като човека, заел мястото на сина, който изгубих.
Изпитвам бащинска гордост от постиженията му,
нещо, което мислех, че няма да изпитам никога.
Връзката ни с него тъй или иначе е много силна,
но тази вечер искам да споделя нещо с вас.
Формалностите по осиновяването бяха приключени.
Младия Арий е законен носител на името ми
и наследник на моята собственост.
Този пръстен на предците ми
щеше да е притежание на сина ми.
Сега е твой.
Странна е волята на съдбата, която ми даде нов живот
нов дом
и нов баща.
Тя ме доведе тук.
Може и да ме отведе оттук.
Но където и да отида,
винаги ще нося този пръстен, както подобава на един син на Арий.
С благодарност и признание,
и с голяма чест.
Това е моят стар приятел Пилат Понтийски.
Преди да дойдеш в града, конете ми винаги печелеха.
Великолепни коне, извънредно бързи.
Но не достатъчно бързи, за да те победят.
-Кажи ми, от Юдея ли идваш? -Да.
Чух, че климатът там бил тежък.
Не и за юдейците.
Изгледите са лоши. Ще ме правят губернатор.
-На Юдея? -Да.
Аз исках Александрия.
Но изглежда пущинакът се нуждае от моя талант.
Скорпионите и пророците не могат да живеят без мен.
Не мисли за праха на Юдея, поне тази вечер.
Кози и Йехова.
Ти тръгваш.
Налага се.
Това е пътуване, от което не мога да те спра.
По очите ти личи, че духом си там. Аз мога да позная болката.
Все пак те съветвам да изчакаш.
Гратус ще бъде сменен.
Губернатор ще стане Пилат Понтийски.
Кога?
Много скоро.
Това ще ни послужи на целите.
На нищо няма да ни послужи, ако се върна в Юдея и съм закъснял.
Това чувство ме преследва във всеки момент, прекаран тук.
Ще те види ли Рим отново?
Тук е тази част от живота ми, който ти създаде за мен.
Ще я помня.
Боговете, не взимат под внимание един старец.
Те си имат начин.
Простете.
Вие не сте тукашен.
Да не сте от Назарет?
Защо питате?
Мислех си,
че може да сте онзи...
Онзи, когото се върнах да открия от моята страна.
Трябва да е на вашата възраст.
Кой?
Когато Го видя,
ще Го позная.
О, прости ми. Аз съм Балтазар от Александрия.
Гост съм на шейх Илдерим.
Безмозъчна торба с кокали!
Не! Не! Не с камшика!
Това е домакинът ми.
По-нежно!
Глупак! Празноглавец! Нищо не разбираш от коне!
Ако удариш чедата ми още веднъж, ще изцедя кръвта ти капка по капка.
Сега ги води нежно на първия завой и после ги пусни да бягат! Хайде!
Запомни добре думите ми! Покажи малко мъдрост!
Красиви коне.
Сега! Готови са! Пусни ги да бягат!
Гледай. Няма да вземат завоя.
Не! Не!
Абадон, спри го!
Не с камшика!
Ще го убия!
Ти си се побъркал! Дай ми поводите, глупако!
Мислиш, че може да се отнасяш с конете ми като с животни?
Язди крави и кози! Само за това ставаш!
Слизай, идиот!
Язди кози, не коне!
Аз съм прокълнат. Видяхте ли какво стана?
Този пътник предрече, че ще се случи.
Конете ви са чудесни, но не са добър впряг.
Не са ли?
Един от тях е стабилен, този от външната страна.
-Антарес. -Най-бавният?
Трябва да се впрегне от вътрешната страна, за да държи.
Имаш отлично око. Къде си го придобил?
На арената в Рим.
Състезавал си се в прочутата арена?
Кажи ми, приятелю, ще накараш ли моите 4 коня да бягат като един?
Тръгнал съм за Ерусалим.
Керванът ти ще почива до утре, нали?
Ще имаме време да пийнем, да хапнем и поприказваме.
Ела в палатката ми да се освежиш.
Нека да чуя как си се състезавал в Рим.
Ако имах глас, щях да ти изпея ода за конете.
Не се е раждало по-красиво животно
от сътворяването на света насам.
А утре ще сложа Антарес от вътрешната страна.
Като го направиш, скъси хомота. Ще им помогне при завоите.
Джуда Бен-Хур.
Ти си евреин, а си карал колесница в голямата арена.
Да.
По странно стечение на обстоятелствата.
Идването ти тук е така навременно.
Можем да постигнем чудеса!
Но ти трябва да тръгваш.
Пътуването ми не търпи отлагане.
Може би после ще се върнеш.
Ако го направиш, доведи приятелите и жените си.
Нямам жени.
Никакви?
Аз имам шест, не, седем.
Аз преброих осем.
И това е така, защото пътува. У дома има повече.
Повярвай ми, голямо предимство е да имаш много жени.
-Някой ден се надявам да имам. -Една жена!
Един Бог, това го разбирам. Но една жена не е цивилизовано.
Не е щедро.
-Не ти ли хареса храната? -Разбира се.
Благодаря. Благодаря.
Приеми съвета ми, приятелю. Купи си малко жени.
Сега трябва да кажа лека нощ на моите.
Когато им се доспи, стават нетърпеливи и ревниви.
Чакат да видя на кого ще кажа първо лека нощ.
-Тогава да се сбогуваме. -Не, не, остани.
Остани да ги видиш
Елате, деца мои. Елате.
Срамуват се от непознати.
Елате.
Не се страхувайте. Елате.
Хайде, деца мои.
Те произлизат от арабската порода на фараоните
и аз съм ги нарекъл с имена на звезди.
Ела, Антарес.
Ти си най-бавният и можеш да тичаш по цял ден без умора.
Какво? Да, да.
И аз те обичам, добрият ми Антарес.
Ела, Ригел.
И двамата сме се нахранили добре, светът е чудесен.
Това е добрият ми Ригел.
Да, готов си за сън.
Работата за деня е свършена, а?
Да, отиваш да спиш след минута.
Лека нощ. Лека нощ, съкровището ми.
Стой мирен, Алдебаран. Не съм те забравил.
Не. Ти си най-бързият, но трябва да си стабилен.
Не съм виждал по-хубави коне дори в Рим.
Трябва да видиш майка им, Мира.
Не смея да я водя с мен. Моите хора не понася.
Добре, добре.
Приемат те като приятел, а те не показват така лесно обичта си.
Хайде, Антарес, Ригел, късно е.
Алтаир, Алдебаран, отивайте да спите.
Трябва да сте силни и бързи.
Вървете, деца мои.
В Ерусалим ще се състезават срещу най-добрите впрягове
и срещу шампиона на Изтока, Месала, с неговите черни дяволи.
Той не се спира пред нищо, за да победи.
-Месала ще се състезава? -Да.
Познавал ли си го?
Познавам го.
Очевидно без много да го харесваш.
Хората ми се молят да се появи човек,
който да изведе конете им до победа над Месала.
Ти може да си този човек, човекът,
който ще стъпче арогантността му в пясъка.
Конете ми се нуждаят от водач, достоен за класата им,
такъв, който ще ги води с любов. За него биха надбягали вятъра.
Не ми е възможно.
жалко.
Помисли. Ще потъпчеш гордостта му,
ще засрамиш този трибун пред хората, които е тъпкал.
Помисли само, да претърпи поражение
и да бъде унизен от евреин!
Знам, че не е възможно.
Това не ти ли топли въображението?
Не отговаря ли на целта ти?
Трябва да се разправя с Месала по свой начин.
И той е да го убиеш.
Виждам това ужасно нещо в очите ти.
Няма значение какво е направил, нямаш право да го убиваш.
Той ще бъде наказан.
Не вярвам в чудеса.
Целият живот е едно чудо.
Защо не приемеш Божието възмездие?
Не вярваш в чудеса.
Веднъж Бог ми проговори в тъмнината
и една звезда ме отведе в село на име Витлеем,
където намерих новородено дете в едни ясли.
Бог живееше в това дете.
Сега вече Той е възрастен човек и е готов да започне делата си.
Затова се върнах тук,
да бъда наблизо, когато Той се появи сред нас.
Той е близко.
Видял е как залязва слънцето тази вечер, също като нас.
Може би стои пред някоя врата някъде или на някой хълм.
Може би Той е овчар
или търговец, или рибар.
Но Той живее
и отсега нататък нашите животи ще носят отпечатъка Му.
Има много пътища към Бога, сине мой.
Надявам се твоят да не бъде много труден.
Готов съм за сън.
Балтазар е добър човек,
но докато всички не станат като него, трябва да сме нащрек.
И да не се отказваме от намеренията си.
Затова те напускам.
Една последна мисъл.
На арената законът не важи.
Много хора умират.
Надявам се да те видя отново.
Фина дамаска коприна.
Естер?
Джуда е.
Ти си жив.
Какво правиш тук? Какво се е случило?
Аз съм тук.
С теб съм.
Къде е баща ти?
В деня, в който те отведоха, него го затвориха.
Измъчваха го.
Когато се увериха, че не крие нищо, го пуснаха.
Оттогава живеем тук и се крием.
Въобще не сте се връщали в Антиох?
Не.
Римляните ни взеха всичко. Нямаше за какво да се връщаме.
Къде са майка ми и сестра ми?
Нека му кажа първа.
Татко.
Татко, случи се нещо прекрасно.
Джуда Бен-Хур е жив.
Дойде си вкъщи. Той е тук.
Джуда.
Джуда Бен-Хур.
Скъпи стари приятелю.
Нека те погледна.
Нека те видя.
Да, да. Истина е.
Слава на Бога за милостта Му.
Къде са те?
След онзи ужасен ден,
не се е чула нито дума за тях.
Не е трябвало да си толкова лоялен.
Не ме съжалявай, господарю.
Сега съм два пъти по-голям мъж, отколкото бях.
Това е Малух, моята друга половина. Срещнах го в подземията.
Освободиха ни в един и същи ден.
Малух беше без език, а аз нямах живот в моите крака.
Оттогава аз съм неговия език,
а той моите крака.
Заедно сме един забележителен мъж.
Стари приятелю.
Тя винаги е казвала, че ще се върнеш.
Никога не е губила надежда.
Въпреки че се надявах, не го вярвах.
Виждам, че едничката ти мисъл е да спасиш майка си и сестра си.
Но представи си, че е невъзможно.
Ако една цел не се постигне, по-добре е да си възложиш друга.
Много от богатството ти е запазено, Джуда.
Не можаха да ме накарат да им кажа къде е.
Има достатъчно,
за да съберем сили и да купим смъртта на римляните.
Не съм се върнал за това.
Джуда, те са мъртви.
Четири години. Никой не може да издържи толкова в подземията.
Кой издържа повече от година в галерите?
Да, истина е.
Джуда Бен-Хур.
Ти се върна при нас и ни върна й вярата.
Джуда, искам отново да се смея.
-Нека се смеем. -Ще го правим.
Отново ще има радост в този дом.
Ще празнуваме сред прахта.
Аз ще го взема.
Стояли сме тук преди.
Беше отдавна.
Преди четири години.
Но сега ми се струва,
че сякаш е било вчера,
когато казвах:
''Ако не беше младоженка, щях да те целуна за сбогом.''
''Ако не бях младоженка,
нямаше да се сбогуваме.''
Аз не съм младоженка.
Защо не се омъжи?
Баща ми се нуждаеше от мен.
И също...
Все още е на пръста ми.
Казах, че ще го нося, докато срещна бъдещата си съпруга.
Превърна се в част от ръката ми.
Ако Месала разбере, че си тук...
Ще разбере.
Той знае къде са.
И ако разбереш, че...
-Ако каже, че са мъртви... -На Месала ще му се иска да са живи.
Виждала съм до какво води омразата.
Баща ми пострада заради нея.
Един млад равин казва, че прошката е по-велика,
а любовта по-силна от омразата.
Вярвам в това.
-Естер. -Джуда.
Остани жив.
Стой далеч от Месала.
Щях, ако можех да се откажа от чувствата и мислите си.
Това време още не е дошло.
Камъкът, който падна от покрива тогава, още не е стигнал земята.
Само че този път няма да те пратят на галерите.
Този път ще бъдеш унищожен.
Ще умреш.
Трибуне, подарък от Куинтус Арий. Той очаква да го приемете.
-Консулът е тук? -Куинтус Арий, младият трибун.
Благодари му и го доведи.
-Не знаех, че консулът има син. -Той е шампион на голямата арена.
Защо ми носи подаръци?
-Сигурно ще се състезава с теб. -Виж.
Великолепна е.
От човек, когото никога не съм срещал.
Грешиш, Месала.
Чрез каква магия си получил името на римския консул?
Ти беше магьосникът, Месала.
Ти ме изпрати на галерите.
Когато корабът ми потъна, спасих живота на консула.
Познаваш ли печата му?
Сега се върнах,
както се заклех, че ще направя.
Подаръкът ти е изключително подходящ, млади Арий.
Предлагаш да го изпробвам върху себе си?
Какво стана с майка ми и със сестра ми?
Не е мое задължение да се занимавам със затворниците.
Намери ги, Месала.
Върни ми ги и аз ще забравя в какво съм се клел
с всяко загребване на греблото, за което ме окова.
Аз не съм губернатор. Трябва ми одобрение.
Вземи го.
Ще се върна утре.
Не ме разочаровай, Месала.
Какво е станало с тях?
Изминаха почти пет години. Предполагаш, че са още живи?
Иди в крепостта и разбери, Друсус.
-А ако са мъртви? -Те са мъртви!
''Мириам, жена. Тирза, дъщеря.''
Да, същите. живи ли са?
Сектор Е,
най-долното ниво.
Втора килия. Тъмничарят там ще знае.
Вода.
Пуснете ме!
-Кога си ги виждал за последно? -Никога.
А съм тук от три години. Но те са живи.
Храната изчезва.
Проказа.
Трябва да се изведат извън града и да се пуснат.
След това ще изгорим всичко от килията.
Има ли някой там?
Там има някой.
Кой си ти?
Не се приближавай.
Коя си ти?
Естер.
Мириам е.
Мириам.
Мириам?
Стой където си.
Върнахте се у дома.
Назад, Естер.
Прокажени сме.
О, Естер.
Тирза.
Естер,
Джуда жив ли е?
Да, жив е.
Той е тук.
Къде?
Отиде да ви търси.
Трябва да го намеря и да му кажа.
-Не! -Ще кажа на баща си.
Не.
Не казвай на никой.
Ние отиваме в Долината на Прокажените.
Няма да се върнем.
Джуда трябва да знае.
Не.
Моля те.
Не можах да видя лицето му.
Променил ли се е?
Не, не се е променил.
Не се е променил.
Ти го обичаш, Естер.
Обещай ми,
в името на любовта си към него,
че никога няма да му кажеш, че си ни виждала.
Никога ли няма да узнае?
Нека ни помни такива, каквито бяхме.
Обещай ми.
Няма на какво друго да се надявам.
Само на това.
Обещавам.
Доволна съм.
Чакайте.
Месала ще разбере. Сигурен съм в това.
Моля се на Бог да са живи и Месала да ги освободи.
Ще ги освободи.
Той иска да оцелее.
Не може да ги освободи, Джуда.
Какво искаш да кажеш?
Аз ги видях.
Видяла си ги?
Къде?
Кога си ги видяла?
Те бяха мъртви.
Бяха мъртви.
Кога?
Кога? Кога?
В затвора.
Когато чаках за новини от баща ми.
Защо не ми каза?
Не можех да ти кажа.
Дори на теб, татко.
Боях се, че ако видиш Месала...
Джуда, дойде краят на твоето търсене.
Свършено е.
Свършено?
-Джуда. -Свършено ли?
Джуда, забрави, забрави за Месала. Върни се в Рим.
АНТРАКТ